Zar ne, dušo?
Ana.
Aleksije! Šta je bilo?
Nisam mogao a da te ne vidim pre trke.
O čemu si razmišljala?
Reci mi.
Trudna sam.
Ljubavi.
Ljubav nikada nije bila igra za nas. Sada je došao kraj života u senci
i lažima. Da.
Sada možemo da budemo zajedno. -Kako, Aleksije?
Reci sve Karenjinu. -Misliš da će me on pokloniti tebi?
Ostavi ga. -Da ga ostavim i budem tvoja ljubavnica.
Da, pobegni.
Nikada više ne bih videla sina. Zakone su stvorili moj muž i oci.
Pa šta?
Nikada sebi ne bih oprostio tvoju nesreću. -Nesreću?
Ja sam poput izgladnelog prosjaka koji je dobio hranu. Ja nesrećna?
Ne.
Ovo je moja sreća.
Serjoža!
Uhvatiću te!
Gde si?
Serjoža!
Gde si?
Kako si, mladiću? Tvom učitelju ni traga.
Aleksije. Konačno si došao? Da li ostaješ?
Zašto?
Idi nađi Vasilija Lukiča.
Moram da se presvučem. Kneginjica Betsi šalje kočije po mene.
Hoćeš da nam se pridružiš? Vodi me da gledam trku. -Trku, naravno.
Ne, doći ću kasnije. Onda se moram vratiti u grad.
Da.
Kneginjice. Opklada! Ko će sledeći pobediti?
Kusolev. -Ja kažem Vronski. U rukavice?
Može.
Aleksandar Vronski.
Vi ste prelepo stvorenje.
Vi bi trebalo da budete današnji plen.
Hajde, Fru-Fru!
Aleksije!
Ovde sam.
Leđa su joj slomljena.
Znaš...
Kažu da car ne odobrava trke zbog opasnosti od povreda.
Ali ja... -Šta?
Kažem da muški sportovi imaju vrednost za vojnike.
Ne razumem.
Nije stvar u sportu. Nego u paradi.
Prave okrutnu paradu od... -O čemu to govoriš?
Moram ti reći. -Da. -Tvoje ponašanje danas je bilo krajnje neumesno.
Kako?
Tako što si obelodanila svoja osećanja kada je jedan od jahača pao.
Ponela si se nedolično.
Ne sme se više ponoviti. Već sam ti rekao.
Reći ćeš da je moja briga nepotrebna i smešna. Ti si moja žena.
Reći ćeš da grešim.
Da? Možda sam pogrešio...
Nisi. Nisi pogrešio.
Volim ga.
Ja sam njegova ljubavnica.
Učini sa mnom šta ti je volja.
Čekajte. Sklonite se.
Ne želim skandal. Stoga, više nećeš viđati tog čoveka.
Ponašaćeš se kao da društvo i sluge ne znaju
ništa ružno o vama.
Zauzvrat ćeš zadržati privilegije i obaveze supruge.
Sutra ćeš se vratiti kući. To je sve.
Jesi li povređen?
Šta se desilo? -Rekla sam mu da sam tvoja ljubavnica.
Misli da mogu da te se odreknem i nastavim živeti. -Ne možeš.
Vreme je za spavanje?
Bilo mi je drago kad sam čuo da ti čestitaju na mužu.
Nije da marim za estetiku... -Aleksije, ne mogu. Žao mi je.
Ali ja sam njegova žena sada.
Nosim njegovo dete.
Reci mi čime sam ovo zaslužio.
Stoj!
Koliko kosača, Teodore? -42, gazda.
U vreme vašeg oca ovo je bio dvodnevni posao za 30 kosača.
Mada on nikada nije uzeo kosu u ruke.
Ljudi me ne vole zbog toga. -Vole ono na šta su navikli.
Smiruje me. -Kako?
Kada kosim ne pitam se zašto sam ovde.
Ovde ste da biste bili gazda Konstantin Dmitrič.
Kao što je uvek bilo, uz Božju milost. -Moj otac te je posedovao.
Posedovao te je kao stvar koju kupuje i prodaje. Da li je to bilo uz Božju milost?
Jeste. To mi je najmlađi.
Njegov život je u opasnosti sada kada je došla sloboda i moraš da tražiš posao.
Izgledaju srećnije nego što sam ja ikada bio.
Da li ja tražim jednostavan život?
Očekuju me.
Ne. Neću ovako da živim.
Čekanje u nedogled, ne znam da li ću te ponovo videti.
Izvini. To je moj unutrašnji demon. Ne mogu da ga suspregnem.
Napisala si da si bolesna. -Ne brini, neću biti još dugo.
Prestani. -Ne, istina je. To sam saznala u snu.
To je bila samo noćna mora. -A ja ću samo umreti rađajući tvoje dete...
To je besmislica. -Reci mi da jeste.
Voliš me. Samo mene. -Napisala si da ti muž nije kući.
Kasnio je. Tako mu i treba.
A ti... Zašto ga još uvek zoveš mojim mužem?
On nije moj muž. On je lutka.
Bilo mi je nelagodno. Moja čast. Dogovorili smo se.
Da li razmišnjaš o časti dok deliš kurve sa pukovnikom?
Tvoj demon ponovo? -Biće mi drago da umrem pre nego me zamrziš.
Ana.
Stavi ruku ovde.
Možeš da osetiš kako se pomera.
Uz dužno poštovanje pitam ministra Karenjina
da li njegovi predlozi za regulisanje ovih šarolikih ciganskih plemena,
ovih bogobojaznih Jevreja...
Bojim se da smo izgubili ministrovu pažnju.
Ko je ovde? -Samo madam, prevashodstvo.
Htela sam da ga vidim jer...
Ne želim da znam zašto žena viđa svog ljubavnika. -Šta radiš?
Želim njegova pisma!
Sutra idem za Moskvu a onda
da proverim životne uslove Jevreja i Cigana-
uslove koji su mi draži od vlastitih.
Neću se vratiti dok te razvod ne istera na ulicu.
Moj sin će živeti sa mojom najstarijom sestrom.
Ne, Aleksije, molim te. Ostavi mi Serjožu!
Misliš da bih ti dopustio da zadržiš mog sina?
Ti si ukaljana. Žena bez časti.
Zahvalan sam Bogu što sam lišen kletve ljubavi.
Treba mi tvoj savet.
Dođi! -Da.
Posle tebe. Jesmo li okasnili? -Naravno da jeste.
Ja sam grofica Nordston. Skoro smo se sreli kod Ščerbackijevih prošle zime.
Pređimo u salon.
Čekali ste me. Oprostite mi.
Kiti je ovde.
Konstantine, dugo se nismo videli.
Dugo me vi niste videli Ja vas jesam skoro. -Kada?
Vozili ste se prema Jerguševu. Kosio sam seno u Kašinu tada.
Ali zašto niste... -Tako mi je drago što vas vidim.
Isti ste.
Nadam se ne. Bila sam mlada i smešna tada.
Pre puno meseci.
Vi se niste promenili.
Nisam.
Dozvolite da najavim riblju čorbu Mari-Luiz uz asparagus i goveđe pečenje.
Lično sam otišao na pijacu.
Još jedna stolica.
Došao sam da ti kažem da se naša veza mora prerezati.
Razvodim se od tvoje sestre. -Razvodiš?
Bože, o čemu to govoriš?
Ne žuri. Ostani na večeri.
Kasnije porazgovaraj sa Doli.
Kneže Oblonski, sve je svršeno između naših porodica.
Aleksije, razvod je jedno, a večera nešto sasvim drugo.
Vi Peterburžani mislite da ste tako de bon ton
u poređenju s dosadnim, staromodnim Moskovljanima. Ali znamo puno toga.
Neki dan čujem da
se Vasja Pričnikov borio u duelu s Kvitskim i ubio ga. -Pa...
Koji je bio izazov? -Pričnikova žena, naravno.
U pitanju je bila odbrana časti, ženine časti.
Meni to liči na varvarstvo. Šta da je ljubavnik ubio muža?
Da li bi i to sačuvalo ženinu čast?
Ipak, mnogi će se složiti da je naš ljubavnik umro za ljubav. -Ljubav?
"Ne poželi susedovu ženu".
Biste li vi umrli za ljubav, Konstantine?
Bih. Ali ne za susedovu ženu.
Nečista ljubav za mene nije ljubav.
Diviti se tuđoj ženi je prijatno,
ali požuda po sebi je pohlepa, neka vrsta proždrljivosti.
i zloupotreba nečeg svetog što nam je dato
kako bismo izabrali osobu s kojom možemo da dostignemo ljudskost.
U suprotnom, mi smo samo stoka. -Idealista!
Ali ona neće biti ničija žena. Biće upropaštena.
Pokušao sam da je spasim. Odabrala je propast. -Aleksije.
Pogledajte me.
Nećete imati smiraja dok joj ne oprostite.
Tome me je Ana naučila. -Ne želim da oprostim.
Ja nisam okrutan čovek. Nikada nisam nikoga mrzeo.
Ali je mrzim celom dušom jer se ogrešila o mene.
Sada je na vas red da nam nešto odsvirate, grofice.
Mislila sam da nikada nećete pitati.
Otkako smo se zadnji put sreli želim da vas nešto pitam.
Šta?
Ovo.
NMN
Ni...
ste...
Niste.
Zadnja reč je "nikada".
Niste mislili "nikada"?
Znam šta piše.
Tada to nisam znala.
Tada.
A sada?
Možeš li da mi oprostiš i
zaboraviš?
V. T.
Nikad nisam prestao.
Preklinjem te da dođeš. Treba mi tvoj oproštaj. Umirem.
Zašto ne dolazi?
On je dobar. Oprostiće mi.
Temperatura joj se povećala. -Želim Aleksija. Zašto ne dolazi?
Dajte mi vode. Ne smem. To nije dobro za moju devojčicu.
Neka bude kod babice. Ne dovodite je ovamo jer Aleksije dolazi
i biće povređen kad je vidi, -Došao je, draga. Pogledaj.
Spas je još uvek u Božjim rukama.
Misliš da mi neće oprostiti, ali ti ga ne poznaješ.
Niko ga ne poznaje sem mene. Sada ga se ne bojim.
Mada, bojim se smrti.
Ti jadni čoveče.
Neka dođe bliže.
Aleksije.
Pogledaj mog muža. On je svetac.
Uzmi ga za ruku.
Hvala Bogu.
Sada moraš da odeš. Obećavam da ću poslati po tebe ako bude tražila.
Ne znam šta mi se desilo. Opraštam ti. Opraštam Ani.
Moja duša je ispunjena radošću.
Ostaću i zauvek ću se brinuti o njoj.
Hajde sada.
Pogledaj se.
Pogledaj šta si postao. Ljudi ti se smeju.
Sigurna sam da ćeš morati da napustiš puk.
Želim da odeš. -Otići ću kada budem spremna.
Afera sa udatom ženom
je završni deo obrazovanja muškarca.
Ali ova morbidna, sebična opsesija... Javno ponižavaš sebe
i obečašćuješ čoveka posvećenog Rusiji.
Bolje ti je da se vratiš u Moskvu sa mnom. Ovde si završio.
I onde je bio njen muž. Nosio je njenu najlepšu haljinu
i bio sav nakinđuren.
Koji skandal.
Bolje da ti ispričam vesti iz puka. -Ko je ovde?
Kneginjica Elizabeta Federovna Tverska.
Ne želim da ga vidim. -Ali tvoj muž te ne bi sprečio...
Drago mi što vas vidim -Izgledaš kao da imaš temperaturu.
Puno smo pričale pa sad idem. -Kneginjica Betsi je došla da mi kaže...
Ne želim ništa da krijem od tebe.
Grof Vronski je pitao da dođe da se pozdravi. Odlazi.
Rekla sam mu da ga ne mogu primiti.
Pa, doviđenja, zlato.
Slažem se. Pošto odlazi nema potrebe da dođe ovde.
Upravo sam to rekla. Ne moraš da ponavljaš. -Ti moraš da odlučiš.
Odlučila sam. -Onda mi je drago da...
Da smo se složili i da više ne moramo da pričamo o tome.
Da. Mogu li još nešto da učinim za tebe?
Da. Možeš li molim te da prestaneš da lomiš prste?
Ja sam loša žena.
Ali ne mogu da dišem.
Tvoja dobrota kojoj se ne mogu odužiti i tvoj oproštaj...
Preklinjala si me za oproštaj.
Ali nisam umrla i sada moram da živim s tim. -Šta onda želiš?
Da li znaš šta želiš? Želiš li da vidiš grofa Vronskog?
Ne želim da kažem zbogom.
Nisam čuo. -Ne želim da kažem zbogom.
Bićeš izgubljena. U nepovrat.
Nećeš imati položaj u društvu.
Ako se razvedemo ti ćeš biti kriva strana.
Što povlači da se ne možeš ponovo udati.
Tvoja zajednica sa Vronskim će biti nelegitimna
kao i tvoja ćerka koja nosi moje prezime.
Da li to želiš?
Počinio bih greh kada bih dopustio da se upropastiš. -Nešto zaboravljaš.
Grof Vronski i ja se volimo.
Ta ljubav briše prestup? -Sve što znam je da sam ga oterala
i to mi je kao da sam sebi probila srce.
Vidim.
Šta je sa Serjožom?
Umrla bih za njega, ali neću da živim ovako zbog njega.
Kada bude upoznao ljubav, oprostiće mi.
Moram izabrati manje zlo.
Vronski mi je oduzeo plašt, a sada ću mu dati i kaput. -Ne ja...
Dragi.
Izgledaš bledo. -Dragi.
Idemo na sunčan jug.
Da li je sve u redu? Sedi malo.
Želim sve da vidim.
Trenutak.
Radim kuvaričin posao jer
Nađini roditelji ne daju da ona kroči ovde.
Ko može da ih krivi? Nedolično je.
Konstantin je.
Naravno. Doktori ovde su beskorisni.
Dovedi mi jednog iz Moskve.
Gde si otšao?
Svuda sam te tražio kada sam se ženio.
Izvinite. Nisam mogla da ga ostavim. -Moja žena...
Više ne možete ostati.
Brinuću se za njega sa Agafijom. Žena će se smestiti negde u selu.
Nećeš je viđati. Zna da je nemoguće da se upoznate.
Raskida me to što sam te doveo pod isti krov sa
ovim ubogim... i posrnulim...
Pogotovo što si u blaženom, delikatnom stanju.
Kostja.
Dobro. Donesi čistu spavaćicu i čaršaf. Peškir i kofu sa toplom vodom.
Čekaj.
Donesi bočicu mirisa iz moje ručne torbe.
21 glas za Stremova, 4 za Karenjina. Predlog se usvaja.
Aleksije, vratili su se u St. Peterburg.
Pisala mi je. -Tebi?
Mislim da nemam pravo da odbijem. Dečakov je rođendan.
Prijatelju,
duvao bi u žar vatre koja mora da se ugasi.
Pusti da joj ja pišem.
Došla sam da vidim Serjožu.
Madam?
Izvinite, vaše prevashodstvo.
Ne, došla sam da vidim Serjožu.
Serjoža. -Mama.
Moj dragi dečače.
Znao sam da ćeš doći. Danas mi je rođendan.
Znam. -Da li plačeš?
Ne, ne plačem. -Gde si otišla, mama?
Ne znam. Bila sam posvuda. Na jugu.
Mislila sam o tebi svaki dan. -I ja sam mislio o tebi svaki dan.
Moraš da voliš tatu. On je bolji od mene.
Niko na celom svetu nije bolji od tebe.
Ne.
Gde je Anja? -Još uvek spava.
Da vam uzmem kaput?
Da li ste dobro, madam? -Ne mogu da spavam.
Mogu da pošaljem nekoga po lek. -Da.
Zašto si u mraku? Jašvin dolazi. Sećeš se njega?
Izlaziš? -Gde?
Kome? -Šta je bilo?
Nisam znala gde si. Rekao sam ti. Kog brata.
Čitav dan si bio kod brata? On te treba više nego ja?
Šta se desilo?
Aleksandar je pristao na sve. On će dobiti majčinu kuću u Moskvi
a imanje na selu će biti naš novi dom.
Čim se razvedete.
Karenjin ti još uvek nije odgovorio na pismo?
Vi ste prva osoba koja me je posetila posle povratka.
Primila sam pisamce od Betsi
u kom me je pitala da je posetim između 6:30 i 8:00. Ili je bilo 7:00?
Možda ćete je sresti na operi večeras.
Volela bih da dođem kad bih dobila ložu.
Broj vaše lože je 4.
Ja ću biti tamo sa kneginjicom Mikajom. Hoćeš li i ti doći, Vronski?
Pa... -Vidim zašto vas Aleksije toliko voli.
Znaš da ne smeš u pozorište. -Anuška! -Za ime Božje.
Želim da se okupam! Doći ću da izaberem haljinu. -Ana, kumim te.
Ne stidim se sebe niti onoga što sam uradila. Da li se ti stidiš za mene?
Zašto ne rezervišeš sobu u hotelu? Nismo li zajedno?
Promenio si se prema meni. -Zato što te volim i brinem za tebe.
Ako je to posredi, ne vidim zašto ne ideš sa mnom.
To će samo pogoršati stvari. -Bojiš se. A ja ne.
Idemo li ili ostajemo? -Ostajemo.
Ministre! Čestitam. Dođite ovamo na tren.
Kneginjica Sorokina i njena ćerka.
Oni su iz Moskve. Susedi su sa majkom grofa Vronskog.
Imućni su. Nema sina. Udovica je.
Draga, ja sam ti katalog.
Aleksije.
Doći ćeš u poset posle? -Pričaću s Varjom.
Hoćete li posetiti Anu? -Aleksije. Ja je volim...
Za ime Božje!
Ana nije zločinac. -Posetila bih je da je samo prekršila zakon.
Ali prekršila je i pravila.
Ko je bio zadužen za scenografiju? Nismo li dobili program?
Pukovniče da li biste mogli...? -Naravno.
Čast mi je da uzmete moj. -Hvala. Kako...
To je nedolično. -Ćuti, dušo. Samo sam ljubazan.
Svi nas gledaju. -Neka gledaju. Donesi mi kaput.
Na šta smo se sveli? Ovo je uvreda čestitosti. Odvedi me kući.
Molim te, dušo, tiho. Samo sam prozborio jednu-dve reči.
Imam i ja jednu-dve reči za osobe
sa kojim nisam očekivala da ću biti u društvu.
Ima obraza da se šepuri kao kakva kurva u društvu.
Hajde, spasi je i zapečati ovaj fijasko.
Aleksije, vidiš zašto mora da se razvede.
Brak će sve rešiti. Kada će se odviti.
Što se mene tiče ona je moja žena. -Kao što si video, nije.
Idemo u Moskvu a onda u moju kuću na selu.
To zvuči kao dobra ideja. -Na dan-dva. Ana će biti kući.
Onda...
Sada odlazim.
Ti si imao izvrsno veče.
Da li tvoja majka želi da oženiš udovicu ili ćerku?
Koju god želim. -Ne šali se s tim.
Da me voliš, zaključao bi me u sobi i sprečio da dođem!
Da, bila je to moja greška.
Neću moći da zaspim.
Znam kako da te uspavam.
Ana, drago mi je što te vidim. Jesi li dobro? Kako je malena?
Stiva je hteo da pozove tebe i grofa Vronskog, ali bilo je nemoguće.
Razumem. -Ne, ne razumeš.
Kiti i njen muž su sa nama. Porodiće se u Moskvi.
Kiti! Reci joj da mi je izrazito drago.
Možda ću sačekati godinu-dve.
Ljubav.
Da, ljubav.
Neodobravaš ono što sam uradila? -Volela bih da sam i ja isto uradila.
Ali mene niko nije pitao.
Ne bih bila dovoljno hrabra.
Znaš, Stiva se ne menja.
Kao ni svi muškarci.
Imam ideju. Zašto moramo da čekamo ovde?
Zašto ne čekamo na selu?
Ne želim više da slušam o razvodu niti mislim o tome.
Dobro. Dosadno mi je ovde. Kada idemo?
Ako sam ti ovde dosadna, biću ti dosadna i na selu.
Nisam rekao da si mi dosadna. Moskva mi je dosadna. Idemo sutra?
Ne mogu se spremiti do sutra. -Onda dan posle. -Ako želiš.
Čekaj, to je nedelja. Moram da se vidim s mamom.
Udaljena je 20 min. vozom. Mogao bi sutra da je vidiš.
Ili si hteo da provedeš nedelju sa kneginjicom Serokinom.
Molim te nemoj ovo da upropastiš. Ne mogu da se vidim s mamom sutra
jer do tada neće pročitati dokumenta koja mora da potpiše.
U tom slučaju, zaboravi.
Idemo u nedelju ili nikako. -To je smešno.
Tebi je smešno jer ne razumeš moj život ovde.
Ana. -Više me ne voliš.
Svega si se odrekao zbog mene i sada te je to okrenulo protiv mene.
Zašto lažeš? -Prestani!
Odgodim odlazak na dva-tri dana i ti me optužiš da te ne volim?
Zato što sam živela od tvoje ljubavi, a više je nema.
Tako da je ovo svršeno.
Žao mi je.
Nije mi bitno kada ćemo ići. -Poslaću telegraf majci i idemo u nedelju.
Uradiću sve što želiš. -Trebaš da me ostaviš. -Ne želim. Volim te.
Zašto? -Ne možeš reći zašto ljubavi.
Hoćeš se spakovati? Ja ću danas sve da ugovorim.
Hoćeš da mi kažeš da ćeš dan provesti kod mame
sa onom smešnom kneginjicom?
Ne. Biću kod advokata zbog nekih dokumenata koje očekujem.
A onda idem na večeru da se pozdravim s drugovima. -Znam šta to znači.
Bože, ovo je nepodnošljivo!
Mogu da ih ovde pozovem ako hoćeš.
Hvala ali nisam podobna da večeram u društvu.
Od koga je telegram?
Nisam ti ga pokazao jer nas Stiva obaveštava o onome što već znamo.
Karenjin ništa ne obećava, ali...
Rekla sam ti da me nije briga za razvod, pa zašto ga kriješ onda?
Da li želiš da mi išta kažeš?
Znači ipak je ćerka. -Donela je dokumenta od mame.
Ana.
Ne.
Bože, oprosti mi!
Moram da kupim hranu pre nego se zima završi.
Ne forsiraš svoje ljude puno i živiš ispravno.
Za svoju dušu, ne za želudac.
Kako znamo šta je ispravno? -Jednostavno znamo. Kako drigačije?
Ali ja verujem u razum.
Razum vas je nagnao da izaberete vašu ženu?
Tražio sam te.
Nešto sam shvatio. -Šta si shvatio?
Nasmešio mi se. -Jako je napredan za svoje godine.
Šta si shvatio?
Anja! Anja!